Sohasem értettem, hogy nálunk Magyarországon miért ragaszkodik mindenki annyira a magántulajdonú ingatlanhoz. A döglődő kapitalizmusban bérlakásokban élik le az életüket az emberek még sokszor akkor is, ha van rá pénzük, hogy vegyen sajátot. Sőt a bérleti jog örökölhető. Ott a bérlőnek sokkal nagyobb joga van, mint nálunk, viszont nyilván a bérlők jogkövetése sem ilyen béka hátsója alatti.
Most éppen én az albérlőmmel küszködöm, aki sajna egyben egy rokonom is. Ebben a hónapban még egy ganyi vasat nem fizetett, sőt a múlt hónapból is maradt néhány tízezer forint. Holnapig ígérte, hogy rendezi, de túl sok hajlandóságot nem látok részéről. Ha nem fizet, akkor bukja a bérleti szerződést és a haszonélvező, aki persze nyilván az én érdekeimet is nézi, elindítja ellene a végrehajtást és kiteszi innen úgy, hogy a lába sem éri a földet...
Néha azt hiszem, azt képzeli, hogy nekem kutya kötelességem ittlakást biztosítani számára csak azért, mert itt nőtt fel, de valahogy a kötelességei mindig háttérbe szorulnak, azokkal soha nem hivalkodik, csakis a jogait harsogja.